Gol pușcă, dar cu șosetele în picioare?
- Da, așa se face în nord. - De ce? Ca să se protejeze?
- Pe mine mă întrebi? - Întreabă-l pe Jack.
E domeniul lui.
Trebuie să fie contorsionist.
Fără cizme de piele!
Încetează, Gerald!
Ce? Și să iau gonoree?
Nu vrem să pleci în nord, Jack.
Nu?
Lucrezi pentru noi, Jack.
Știi că avem relații în mafia din Newcastle.
N-aș vrea să faci o greșeală.
Ce e ăsta? Un piton?
De ce te duci?
Ca să aflu ce s-a întâmplat.
Fratele tău e mort.
Cei de acolo sunt niște duri.
Nu sunt prea blânzi cu londonezii care-și bagă nasul aiurea.
- Păcat. - Sunt criminali, ca și tine, nu uita.
Poliția părea mulțumită.
Și de când e asta suficient?
Mai gândește-te, Jack!
Bine.
RECUPERATORUL
Traducerea si Adaptarea: RRZXXX
O măsură de bitter.
Într-un pahar fin.
Dl. Carter?
E vreun domn Carter aici?
Da.
Alo?
Margaret?
De ce naiba nu ești aici?
La ce oră?
Doreen e acasă?
Atunci cine e cu el?
Când ne putem întâlni? Mâine o să fii acolo?
Ascultă...
- În noaptea asta nu stau în cameră. - Înțeleg.
Stau la o prietenă.
Soțul ei sosește mâine, nu?
- Nu e vorba de asta. - Niciodată nu e.
- Ești turist? - Absolut.
- Asta e bună? - Da.
Foarte drăguț. O să plătesc și pentru seara asta.
Nu fi prost! De luni n-a mai venit nimeni.
- Sigur? - Da.
Pun pariu că a văzut multe la viața lui.
Îți dau cheia când cobori.
Arată rău?
Se poate și mai rău.
Doreen. Te simți bine?
Stai la o prietenă?
Îmi pare rău pentru tatăl tău.
Spune, Doreen...
poliția a spus ceva?
Au zis că era beat.
Cum merge școala?
M-am lăsat anul trecut.
- Acum cu ce te ocupi? - Lucrez la Woolworth's.
- Trebuie să fie interesant. - Așa e.
Ce o să faci? Te muți la Margaret?
De ce nu vii cu noi, în America de Sud?
Logodnica mea n-o să se supere și tatăl tău și-ar fi dorit asta.
Trezește-l pe Hubert, te rog.
Suntem gata, dle.
Nu știam sigur unde are loc.
- Mă bucur că ai venit. - Frank a fost un tip de treabă.
- Așa e. - Unul dintre cei mai buni.
- Nu mi-a venit să cred, când am aflat. - Ce?
Am fost surprins când n-a apărut la serviciu.
Era mereu punctual.
- Ai lucrat cu el, Keith? - Da, la Half Moon.
E o chestie tare ciudată.
Lucrezi cu un om șase ani...
iar el e liniștit ca bunul lisus.
Apoi face o treabă ca asta. E tare ciudat.
Da, tare ciudat.
Ridicați-vă, vă rog.
"Pentru că e pe placul lui Dumnezeu...
"ca, în marea Lui milă, să ia la El...
"sufletul fratelui nostru decedat...
"noi îi trimitem trupul în flăcări...
"siguri că va renaște la viața veșnică...
"întru Domnul nostru, Iisus Christos...
"care ne va schimba trupul nostru trecător..."
- Ea e Margaret? - Da.
"Care va schimba trupul nostru trecător...
"făcându-l să semene cu trupul Său glorios...
"în lucrarea sa măreață, căci el poate supune...
"toate lucrurile."
Margaret.
Credeam că n-o să vii.
M-am răzgândit. Totul a mers cum trebuia?
Da. Vreau să discutăm.
- Despre ce? - Doreen.
N-are nici o legătură cu mine.
Ce vrei să spui?
Ai fost iubita lui Frank de când mama ei a plecat.
Ești cea mai apropiată de ea.
Nu e chiar așa.
Sunt căsătorită.
Stai puțin!
Cine l-a ucis pe Frank, Margaret?
Ucis?
Nu știu nimic despre asta.
Serios?
Trebuie să plec, mă grăbesc.
Vreau să discutăm mai târziu.
- Nu pot. - Mâine dimineață?
Bine. La ora 12, pe podul Iron.
Pentru prietenii care nu sunt cu noi.
Doar nu crezi că a făcut-o intenționat?
Ce? Adică s-a sinucis?
Nu. Frank să se sinucidă? Termină!
De ce ar fi făcut-o?
- La asta mă gândeam. - Încetează!
Frank era un om serios.
Din câte știu, n-avea probleme. Mi-aș fi dat seama.
Cum așa?
Mi-aș fi dat seama. Frank se purta mereu la fel.
De când bea Frank whisky?
- Nu știu. - Nimeni nu pare să știe.
A fost un om de treabă. Unul dintre cei mai buni.
De unde știi tu asta? Sau tu?
Nici unul nu-l cunoștea. Eu, da. Era tatăl meu.
Bine. Lăsați-o să plece.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic. E normal să fie supărată.
- Să bem încă un pahar. - Nu, eu plec. Trebuia să fiu la muncă.
- Curăță-ți costumul. - Nu-i nevoie.
Hai! Îți mulțumesc că ai venit, Eddie.
Frank era un om bun. Măcar atât să fac pentru el.
- Lucrezi aici, Keith? - Da.
Dacă mă caută cineva...
- mă anunți, da? - Da, sigur.
Stau la hotel Las Vegas, în spatele sălii de dans.
ÎI cunoști pe Albert Swift?
Da, mai trece pe aici.
Unde-l pot găsi?
Astăzi? La curse. Se duce mereu.
De unde îl cunoști pe Albert?
Am fost colegi de școală. El știe tot ce se petrece în oraș.
Îți stă bine în gri, Eric.
- Bunule Dumnezeu! - Chiar e?
- Jack Carter. - Eric Paice.
Ce cauți pe aici?
- Nu știai că e orașul meu natal? - Nu, nu știam.
Ciudat.
Mulțumesc.
Cu ce ocazie pe aici? Ești în vacanță?
- Nu, îmi vizitez rudele. - Drăguț.
Ar fi drăguț dacă ar mai trăi.
Adică?
- Sunt în doliu, un deces în familie. - Îmi pare rău.
Nici o problemă, Eric.
- E mică lumea, nu? - Foarte.
- Pentru cine mai lucrezi acum? - M-am cumințit. Sunt respectabil.
Ce faci? Reclame la Martini?
- Te-ai uitat la televizor. - Da.
Lasă gluma, Eric.
Cine e?
Brumby?
Kinnear?
Ce-ți pasă?
Întotdeauna m-a interesat bunăstarea ta.
În plus, sunt un băgăreț.
Asta nu e întotdeauna o treabă sănătoasă, nu?
Ar trebui să știi asta.
- Dacă-mi amintesc corect. - Da.
Deci o duci bine, Eric.
- Te descurci. - Da, mi-e bine.
Ai șanse să avansezi? O pensie mare?
Știi?
Aproape uitasem cum arată ochii tăi.
Sunt neschimbați.
Urme de urină în zăpadă.
Mai ai simțul umorului.
Asta mi-a rămas, Eric.
ÎI cunoști pe unul, Albert Swift?
Nu pot spune că da.
Să nu pierzi startul din cauza mea.
- A venit Carter. - Unde e?
- Nu știu. - lmbecilule.
Vezi cum stă treaba acum, Jack?
- Nu poți pune mâna pe material. - Vă înțeleg problema, dle Kinnear.
- la loc, Jack. - Mulțumesc.
Îmi vine să plâng, serios.
Uneori mă gândesc să plec...
în Bahamas și să las pe altcineva să facă treaba.
Glenda, adu-i ceva de băut lui Jack.
- Ce vrei, Jack? - Whisky, te rog.
Termină, Ray.
Eric mi-a spus că ții doliu.
Da.
N-am știut niciodată că a lucrat pentru mine.
E ciudat. Nici eu.
Dacă aș fi știut, i-aș fi dat ceva mai bun.
Urâtă moarte.
Da.
Am venit să jucăm cărți sau să depănăm amintiri?
Harry.
Nu vreau să fiu nepoliticos, dar oamenii ăștia au adus...
cu ei mulți bani.
Glenda, nu-i dai unui om ca Jack ceva de băut...
într-un pahar mărunt ca ăsta. Dă-i toată sticla.
Unde rămăseserăm?
- Eu nu vreau cărți. - E o cacealma, nemernicule.
Trebuie să plătești, ca să afli. Nu, Jack?
Ba da. Dacă-ți permiți.
Credeam că pleci.
Imediat. După ce pierzi toți banii. Nu mai durează.
- Ce deștept ești! - Comparativ cu alții.
Harry, nu vreau să te grăbesc, dar...
ne spui cât valorează mâna ta?
Vreau două.
ÎI știi pe Sid Fletcher?
Ce?
ÎI știi pe Sid Fletcher?
Lucrez pentru el.
Da?
Da.
100 de lire.
Cât? 100?
Exact, Harry.
Suta ta și încă o sută.
- Și eu îl cunosc. - Încă o sută.
- Pe cine? - Pe Sid Fletcher.
- Bancnote de 25 de lire. - Da?
- Chiar îl cunoști? - 200 și încă una.
ÎI știu pe Sid Fletcher.
Cât e aici?
200.
Merg și eu.
200 de lire.
L-am cunoscut anul trecut.
- Bine, încă 200. - Da. Când a venit cu afaceri.
- Serios? - Nu știu, ce să fac?
A venit la dl Kinnear.
- Sunt 200 aici? - Da?
Așa e, Harry. Poți să plătești potul, dacă vrei.
Nu, dle Kinnear?
Bine, 200 ale tale și încă 200.
Cât e?
600 de lire, Harry.
Am plătit 200 și am mai plusat 400.
- 400 de lire? - Întocmai, Harry.
Nu vrei cu sec?
Nu.
Bine, sec.
Vrei să vezi dacă e cacealma?
Am umblat împreună.
Serios?
Cât a fost aici.
Cât a fost aici, ați umblat împreună.
A stat patru zile.
- Da? - Cam așa.
Îmi faci un serviciu?
Da, îți fac.
Pune-mi paharul pe masă.
Harry, n-am câștigat, nu?
Îți bați joc de mine!
Ce zici, Jack?
- Bătrânul Harry credea că-l duc de nas. - Gura!
Pleci, Jack?
Trebuie, am treabă.
Desigur.
Poți să treci oricând.
Așa o să fac.
Ți-am spus că nu durează, nu?
Jack, nu mi-a plăcut asta.
- Trebuia să spui cine e șeful. - Nici lui Cyril nu i-a plăcut.
- Sunt numai fete, deci? - Nici lui Sid și Gerald n-o să le placă...
când o să audă că ți-ai băgat nasul.
Are dreptate. Spune-i să nu mai dea banii pe telefon.
Ce vrei?
Ce a pățit mașina?
Ce te privește?
- E mașina fratelui meu. - Bine.
A intrat cu ea în râu.
- Era volanul stricat? - Nu.
- Dar frânele? - N-aveau nimic.
Atunci cum s-a întâmplat?
Era mort de beat.
- Ce vrei, Jack? - Un whisky mare.
Ai auzit de unul, Thorpe?
Bătrânul Thorpey?
- Nu l-am mai văzut de mult timp. - Asta zicea și el despre tine.
Spunea că a auzit că ești în oraș și m-a întrebat dacă știu unde stai.
Vrea să te caute, de dragul vremurilor de demult.
Drăguț. Ce i-ai spus?
- Nu. - Bravo ție!
Ne vedem mai târziu.
- Încotro? - La Las Vegas. Treci pe la mine!
- Te simți bine? - Da.
- Te duci în America de Sud? - Nu.
Unde o să stai?
La prietena mea.
- Unde vine asta? - La moșia Wilton.
Sunt o familie de treabă? Merg la biserică?
Bine.
Mâine plec, așa că nu cred că o să ne mai vedem.
Poftim.
- Aranjează-ți părul. - Mulțumesc.
Fii cuminte!
Să n-ai încredere în băieți.
Ți l-a lăsat cineva în seara asta. Ce e?
- E fratele meu Frank. - Rămâne peste noapte?
Asta-i bună!
Pot să sun la Londra?
O să te coste.
Alo?
Mi-e dor de tine.
Te doresc.
Aș vrea să te pot atinge...
acum.
Să fac dragoste cu tine.
Vreau...
să te mângâi...
și să te sărut peste tot.
Unde ești?
În dormitor.
În lenjeria neagră.
Cea sexy, de mătase?
Dă-ți sutienul jos.
Termină, dragule.
Nu.
Haide!
Acum...
ține-i ușor...
încet...
gândește-te că sunt eu.
Când o să fim în America de Sud...
o să facem dragoste la soare.
Rostogolește-te.
Să faci dragoste iar.
Și iar.
Cu mine.
Te doresc foarte mult.
Ce e, ai probleme cu stomacul?
Nu, îmi fac exercițiile.
Janet, tocmai a intrat Gerald. Trebuie să închid.
O să vin mâine.
Păstrează-te până duminică.
O să mă întorc atunci.
Pe mine mă caută.
Thorpe! Ne așteaptă în parcare.
- Câți? - Patru.
- Jack? - Bună seara.
Vreau să stăm de vorbă.
- Drăguț. - Între patru ochi.
Stai în mașină. Vin eu să ascult.
Ce vrei să-mi spui?
Am fost rugat să-ți dau asta.
Trenul pleacă la 12:04. Ajungi exact la timp.
Foarte frumos din partea cuiva. Cui trebuie să-i mulțumesc?
Și dacă pierd trenul?
- Am fost rugat să mă asigur că n-o faci. - Da?
Ai devenit optimist la bătrânețe, Thorpey, nu?
Să terminăm cu prostiile.
Vii, Jack? Așa ar fi cel mai bine.
Bine, băieți.
Nu vă faceți griji pentru el.
Thorpey!
Salut, Keith. Stai acolo, Thorpey.
Ce naiba ai de gând să faci?
- Îmi pare rău. - Fii atent!
- Serios, îmi pare rău. - Nu face pe deșteptul.
Dacă tu ești turist, eu sunt Twiggy. El cine e?
Tot de asta te ocupi? Nu te gândești la ceilalți?
- Intrăm. - De ce v-aș da vouă camera?
- Sus, ușa din dreapta. - Toată lumea te știe, Edna Garfoot.
Știau că o să fie necazuri, când te-ai mutat aici.
- Ține-ți clanța. - ÎI trimit pe bătrân la tine.
I-ar plăcea lui. Unde te duci?
Fă-ne tuturor niște ceai.
Ce ai de gând să faci?
Fă-ne niște ceai și-ți spun. Poate chiar te las să te uiți.
- Sun la poliție. - Ba nu.
Acum, Thorpey.
Se pare...
că am un binefăcător secret.
Drăguț, nu?
Ar fi o singură problemă.
Nu știu cui să-i mulțumesc.
Acum...
vreau să aflu cine e, Thorpey.
Bine, dacă vrei, lăsăm prostiile deoparte.
Cineva nu vrea să-mi bag nasul în ceva...
iar eu știu despre ce e vorba.
Ridică-te!
Cine te-a plătit să mă alungi?
Nu pot spune, Jack! Cum aș putea?
- Ba poți. - Nu, Jack!
Cine te-a trimis?
Brumby.
Așa, vezi? Acum mi-ai putut spune.
Repede.
Edna, intră. Vino să bei un ceai.
- Cine e Brumby? - Cliff Brumby?
Ai fost la Westsea?
Ai fost într-o sală de jocuri, să bagi o monedă într-un aparat?
Sigur era al lui Cliff Brumby.
Are toate sălile de jocuri de-a lungul coastei.
Nu-i așa, Thorpey?
- Acum pe unde mai stă? - Și-a luat o casă la Burnham.
- Adresa? - Durham Road. Casa cu țiglă.
Îmi spui ce naiba se petrece?
E casa mea.
Da, Edna, recunosc că te-ai purtat foarte bine...
Lasă amabilitățile. Spune!
Pot să plec?
Glumești? Nu-l lăsa să se apropie de telefon.
- Eu plec. - Stai puțin!
Să nu le spui că ai aflat de la mine!
Iisuse!
Cliff, nu te supăra.
O omor pe ticăloasă!
- Tăticule! - Exact, tăticul naibii.
Te așteptam abia la trei.
Asta înseamnă să chemi niște prieteni să bea cafea?
O turmă care-mi distruge mobila!
Vomită pe peștișor!
Bună seara.
Sandra, unde vrei...
Ușa din față e deschisă.
Cine ești?
Un vechi prieten al lui Cliff. Vreau să-i vorbesc. E urgent.
- Despre ce e vorba? - Afaceri.
Știu totul despre afacerile lui.
Spune-i că m-a trimis Fletcher.
Cliff!
Ce naiba e asta? Știi cât e ceasul?
- E două noaptea. - Știu.
Te-a trimis Fletcher.
E așa de important, că nu-mi puteai spune dimineață?
N-am chef de jocuri prostești.
Am făcut o greșeală.
- Ce? - Am greșit.
- Cu ce? - Nu contează.
- Nu e vorba de afaceri? - Salut!
Nu-mi place când un nebun mă scoate din casă noaptea.
Spune-mi cine te-a trimis!
Ești un om mare, într-o stare proastă. La mine e o treabă permanentă.
Fii cuminte!
Noapte bună, dnă Brumby.
Tâmpitule!
S-au întors?
Nu.
Uite, nemernicule!
Nici nu-ți pasă, nu?
O să-ți cumpăr alta.
Și băiatul? L-au luat cu ei.
Ce o să-i facă?
Nu mă întreba.
M-au lovit.
Ai avut noroc. Puteau să te omoare.
Și tu? Tu l-ai ucis pe Brumby?
Thorpey era să moară de râs.
Jigodie mică!
Și Keith?
- Ce-i cu el? - Ce o să faci?
- O să-l scot la pensie. - Ești un ticălos.
Ce aș putea face?
Nu știu unde l-au dus. Tu știi?
Atunci taci!
Ce caută arma în camera ta?
Să zicem că sun la poliție și le spun că e un tip în hotelul meu...
care vrea să împuște pe cineva?
N-ai face așa ceva.
De unde știi asta?
Pentru că știu că ai lenjerie mov.
Ce vrei să spui cu asta?
Mai gândește-te.
Te-ai trezit?
Nu.
Vrei micul dejun?
Glumești! Nu mănânc niciodată dimineața.
Ai dormit bine?
PENTRU TINERET ȘI VALOARE
Tu ai dormit bine?
Da.
Da, mulțumesc.
Ești obosită?
Nu.
Tu ești obosit?
Nu, nu sunt.
Tu mănânci dimineața?
Lasă-ne și pe noi, Jack.
Nu vrem să vă întrerupem.
Aș fi putut ghici asta.
Îmi pare rău, Jack. Ordinul e ordin.
Și care e ordinul?
Gerald ne-a sunat în mijlocul nopții.
A auzit că devii enervant.
Trebuie să te ducem la Londra.
A spus că ar fi un mare serviciu pentru el.
Știm că ești furios, și Gerald și Sid știu.
Dar ei sunt mai diplomați.
Duceți-mă la Londra.
Jack, nu trebuie să te îmbraci, mai întâi?
Ascunde-o, Jack, știi că n-o s-o folosești.
Se referea la armă.
Afară!
Dacă te-ar vedea Anna acum.
Jack, fii rezonabil!
Știi că o să te ducem înapoi, mai devreme sau mai târziu.
Afară!
Să nu răcești, Jack.
Sper că are vecini înțelegători.
Ne vedem după ce-ți pui pantalonii pe tine.
Fă-mi un serviciu.
Și să iau iar bătaie?
- Nu e nici o șansă. - Prea mare.
- Sunt amicii mei. - Acum trebuie să mă simt mai bine?
Nu vreau să fiu dur. la asta!
Ieși prin spate.
Stai!
Unde crezi că pleci?
La târgul căpșunilor.
Intră.
Ia-o la dreapta.
Deschide ușa și intră.
- Ce vrei să faci? - Stau în mașină și fluier "Rule Britannia".
- Te întorci? - Cum aș putea sta departe?
Unde ai fost?
La naiba!
Keith e aici?
Ce ai pățit?
Cum m-ai găsit?
Ți-au făcut probleme?
Nu, nemernicule! Știai că o să se întoarcă.
Ba nu.
Albert Swift stă tot de cealaltă parte a râului?
Du-te naibii!
Bine.
Vreau să lămurim lucrurile.
Da? Cum? Bagă-ți-i undeva!
Prietena mea vine din Liverpool în seara asta.
Ce surpriză plăcută, nu?
Îmi pare rău.
Ține, să faci un curs de karate.
Frank spune că ești un laș și avea dreptate.
Te-ai culcat cu soția lui, nu?
Nefericitul nici nu știa dacă e copilul lui.
Ce relații...
aveai cu Frank?
Se purta bine cu mine.
Doar atât? Era un oarecare?
Mai amabil ca alții.
- Dar era un oarecare? - Da.
- Deși era mai amabil decât alții? - Da.
Așa sunt eu, n-am ce face.
De ce vâ întâlneați regulat?
Săptămânal?
Pentru mine, asta e regulat.
Era un domn. Îmi place asta.
Săptămânal îți plac domnii?
Asta sunt eu. Suntem ce suntem, indiferent dacă nu-ți place.
Ce mai vrei?
Ce-l supăra pe Frank?
Voia să-l părăsesc pe Dave și să mă mărit cu el.
Vinerea trecută i-am spus că nu se poate. Dave ne-ar fi ucis pe amândoi.
M-a urmărit până acasă și a stârnit un scandal pe stradă.
A trebuit să-i spun că nu ne mai putem întâlni.
Ne ascundeam prea mult.
Asta a fost duminică. A spus că se sinucide.
Mi-era teamă de ce ar putea face.
Nu te cred. Frank nu era așa.
Eu sunt ticălosul familiei.
Ăsta e adevărul.
Ăsta e, sincer.
Târfă nenorocită!
Frank era prea atent ca să moară așa.
Cine l-a ucis?
Nu știu nimic.
M-am întors în maghernița asta...
ca să aflu cine l-a ucis.
Nu plec, până nu aflu.
Ai înțeles?
Salut, Jack.
Târfă!
Tu le-ai spus că sunt aici, nu?
Peter e foarte supărat, din cauza mașinii. O să te facă bucăți.
Te prind eu, Margaret.
- Nenorocitule! - Prinde-mă!
Aici, Jack!
Peter!
Ce naiba face?
Nu știai că ai nașă o zână, nu?
Sincer, nu știam.
O zână numai a ta. Nu ești un norocos?
Ba da. Unde mergem, prințesă?
La castelul regelui demon, desigur.
Desigur, unde altundeva?
De unde știai unde sunt?
Te-a văzut cineva parcând.
Regele demon a scuturat bagheta și eu am fost trimisă după tine.
Norocul tău că am așteptat.
Am avut mare noroc. Ești beată.
Urât.
Probabil că era sigur că o să vin.
Era.
Mi-a spus vraja care te face să vii.
Care anume?
Am ajuns.
Slavă Domnului!
O nouă proprietate a mea. O să fie un restaurant.
Îți place?
Da, e drăguț.
Aseară, după ce ai plecat, m-am interesat...
văzând că nu ești binevenit.
Se pare că te interesează moartea fratelui tău.
M-am gândit că ar fi bine dacă tipul pe care-l cauți...
ar fi același cu cel de care vreau eu să scap.
Viața mea se leagă de mașinile...
din sălile de jocuri. E o afacere bună.
Merge de la sine. Oamenii bagă bani în ele și eu îi scot.
Nu sunt multe probleme.
E o afacere care mă face fericit.
Dar de curând am avut niște necazuri.
Pe unul dintre băieți l-a luat valul și a dus niște aparate...
într-un club unde erau deja câteva.
Efectul a fost că a trebuit să încetez să duc mașini în alte cluburi.
În ce mă privește, asta e. Se pare că nu-i chiar așa.
Cei pe care i-am jignit cred că ar fi bine...
să-mi preia toată afacerea, iar asta mă îngrijorează.
Nu mă pot lupta cu ei. Nu sunt dotat pentru asta.
Dar trebuie să le-o trag, înainte s-o facă ei.
Problema e că, dacă încerc...
și ei află, sunt mort.
5.000.000 de lire.
Sunt ai tăi.
Împreună cu un nume pe care ți-l voi oferi.
Ce nume?
Kinnear. Cyril Kinnear.
El a fost.
De ce?
Nu știu.
Știu doar că duminica trecută jucau cărți la el acasă.
A fost pomenit numele fratelui tău. A doua zi era mort.
De ce?
- Nu știu. Asta-i tot ce am aflat. - Nu e suficient.
Iisuse!
Fă-mi un serviciu.
Chiar crezi că îl omor pe Kinnear doar pentru că zici tu?
Doar pentru că ei m-au pus pe urma ta aseară?
Să nu crezi că poți face aceeași șmecherie. Dispari!
Jack, te înșeli!
- La revedere, dle Brumby. - Jack!
Cine te-a aranjat aici?
Brumby.
- Vine și el? - Nu-ți face griji.
Se întâlnește cu arhitecții la restaurant.
Nu ți-e frică că o să afle Kinnear?
N-o să afle. Mă crede proastă.
De ce vrea terenul de la țară?
Pentru distracții.
Ce fel de distracții?
Acum mai vii de acasă.
Lui Brumby chiar îi plac prostiile astea?
Mai ales când eu sunt în rolul principal.
Kinnear a...
spus ceva despre mine după ce am plecat în seara aceea?
De asta m-ai așteptat?
Nu numai de asta.
Ești sigur?
Da, sunt sigur.
Nenorocitule!
PREFERATA PROFESOAREI
Glenda!
Sunt în baie.
Vreau să-ți dau un Oscar.
Ai văzut filmul.
Vorbește-mi despre fată.
Care fată?
Tânăra. Cine a adus-o?
Nu știu.
Albert?
Nu prea cred.
- E unul dintre filmele lui Kinnear? - Da.
Cine a aranjat totul? Eric?
Da.
Atunci el a adus-o.
Probabil.
Fratele meu Frank...
a aflat?
Fratele tău? Ce tot spui?
Târfă mincinoasă!
Spune adevărul!
O cheamă Doreen. Asta e tot ce știu.
- Nu-i știai numele de familie? - Nu.
O cheamă Carter, ca pe mine!
Tatăl ei era fratele meu...
și el a fost ucis duminica trecută.
Du-te și îmbracă-te!
Înăuntru!
Unde e Albert?
Știu unde îl pot găsi.
Eric, a venit după Albert.
Nu știu. Pe feribot, cred.
Salut, Albert.
Salut, Jack.
Nu știu nimic, Jack.
Ba știi.
Vorbește sau te omor.
Știu.
Vrei să mergi la toaletă, Albert?
Vrei să mergi la toaletă?
Nu poți scăpa de mine.
Știu.
Pentru numele lui Dumnezeu, dă-mi o țigară.
Nu știam cine e Doreen.
Credeam că e o fată oarecare.
Eric Paice a adus-o?
Da.
Cum?
Nu știu. Are metodele lui. O cunoaște pe Margaret.
Când ai aflat?
Acum vreo două săptămâni.
Cum?
N-am avut de ales. M-a vizitat cineva.
Cine?
Cliff Brumby. A văzut filmul. Voia s-o cunoască pe Doreen.
I-ai spus lui Brumby?
Cine l-a ucis pe Frank?
Vrei să mori, Albert?
Duminica trecută, Eric cu doi băieți au venit aici cu Frank.
Mi-au spus că s-a bătut.
Văzuse filmul și voia să-și dea drumul la gură.
Mi-au cerut whisky și au început să i-l toarne pe gât.
Am crezut că doar o să-l bată. Sincer.
Tu ce ai făcut, Albert?
Nimic. Ce puteam face?
Eric știe că Frank era fratele meu?
Da, i-am spus eu.
Ce a spus?
Bine.
L-au dus pe Frank cu mașina.
Asta e tot?
Da.
Asta e, atunci.
Jack, în numele lui Dumnezeu!
În numele lui Dumnezeu!
Știai ce o să fac, nu, Albert?
Da, dar... Iisuse! Nu eu l-am omorât.
Știu că nu tu l-ai omorât. Știu.
Pune două lire pe Lucky Leap.
Nu trageți, cretinilor! Cyril a spus să nu trageți!
- Vreți să murim toți? - Gura!
- Oprește-te! Gerald vrea să-l vadă. - Taci!
Vii încoace sau te prostești toată ziua?
Ești terminat, Jack, știi asta.
Eu te-am terminat.
Doar când o să fiu mort.
Încă mai ai simțul umorului.
Vrei să-i spui cum l-am terminat?
I-a spus lui Gerald despre tine și Anna.
La început nu m-a crezut. Apoi a vorbit Peter cu el.
Nici n-a zis la revedere. A spus doar să te aducem înapoi.
Viu.
Probabil că acum vorbește cu ea.
O să-ți placă și după ce Gerald o să aibă grijă de fața ei?
Stai pe loc, Peter!
Nu!
Carter, trebuie să-ți speli mașina.
Nu vreau să gătească aici. Poți face o intrare în peretele ăsta.
Pot, dar e o problemă de design.
Estetic vorbind, trebuie folosit...
Cine mai e și ăsta?
Un dement.
Un om nemaipomenit.
Jack!
Nu trebuia să-i arăți filmul lui Frank.
Doar așa puteam ajunge la ei.
Nu trebuia.
Fratele tău voia să meargă la poliție.
- N-ai avut curaj s-o faci singur. - M-ar fi omorât.
În schimb, l-au ucis pe fratele meu.
Nu credeam că o s-o facă.
Cum ți-ar fi plăcut...
dacă i-o trăgeau fetei tale în film?
Atunci ce ai fi făcut?
Cei ca Sandra ta pot scăpa ușor.
Nu-i așa?
Dar cei ca Doreen nu pot.
Nu?
E urât din partea lui să dispară așa. Unde ar putea fi?
Am sentimentul groaznic că n-o să fim plătiți pentru treaba asta.
Tipul de pe podul Swing.
Bine.
- Cum s-a întâmplat? - Nu știu asta.
Cât de departe a căzut?
Betty ce a spus? Cred că 90 de etaje.
Serios, era mort?
Da. Se pare că a dat cu capul de ciment.
- Atunci, era mort, nu? - Sunt sigură.
E mai bine să mori repede.
DIVIZIA MORAVURI NOUL SCOTLAND YARD, LONDRA
Numărul 9, Sfatul doctorului.
Cinci și opt, 58.
Unu și cinci, 15.
Doi și șase, 26.
Trei zero, 30 orb.
Șapte și opt, 78.
Cinci și trei, 53.
Nouă zero, 90 orb.
Doi și cinci...
pe 25.
Doar unul pe 25.
Altcineva, vă rog, pentru ful.
Doar unul, nu mai e nimeni?
Unul singur, de data asta.
Am venit după tine, Margaret.
Cine?
Fletcher.
Stai.
Alo? Gerald?
Sunt Carter.
Ascultă bine, părosule!
Am filmul și destule probe ca să fii închis mult timp.
Nu trebuie decât să dau un telefon la poliție.
Chiar așa?
Și?
Vreau să facem o afacere simplă.
Tot ce vreau...
Înțeleg. Cred că se poate aranja.
Dar nu-l vreau acolo...
decât la șase dimineața.
Bine?
Bine.
Ieși!
Voiai ceva, Cyril?
Da, Eric. Să discutăm.
Afară!
Haide!
Dă-ți hainele jos!
Chiloții ține-i pe tine. Întinde-te!
Întinde-te!
Vreau să fii atent. Jack Carter...
Da.
Știi cum arată?
Poliția.
Nu ești în stare de nimic, Eric.
Du-te naibii!
Nu te apropia de mașină sau te fac bucăți.
Ridică-te!
Pariez...
că ai vrea să bei ceva...
nu, Eric?
Ia și bea!
Încă mai ai simțul umorului.
Bea!
Vreau...
să bei tot.
Ai înțeles?
Bea tot.
Așa cum a pățit...
fratele meu Frank...
Ce?
Bea!
Bea tot, Eric!
Tu ai fost...
Tu i l-ai turnat pe gât, nu?
Ce?
V-ați distrat bine...
când el vomita?
Bea tot!
Bea!
Ați băut pe rând...
după ce mașina s-a prăbușit?
Adio, Eric!